Översatt av: MooNLIGHT
www.divxsweden.net -Nyaste undertexterna på nätet-
- Warszawa 1939 -
-Mr. Szpilman? - Hejsan.
Vad trevligt att träffas.
-Vem är ni? – Mitt namn är Dorota.
Jag är Jureks syster.
-Ni blöder. – Det är ingeting.
Kom Dorota, ni får prata senare.
-Detta är inte den bästa tidpunkten. – Jurek, vart har du gömt henne?
Du tar alltid för mycket
Hur många väskor har du packat?
Vad tycker du? Ska jag... ska jag ta med porträttet?
Gör som du vill.
Ser du inte att jag oroar mig?
Han kommer hem. Han klarar sig.
Du är tillbaks.
Mamma.
–Herregud Wlad. Är du sårad? – Nej, det är bara ett sår.
-Jag har varit så orolig. – Dom behövde inte oroa sig, du hade dina papper.
Om du hade blivit träffad av en bomb, så vet dom vart dom skulle ha fört dig.
Henryk, Henryk... säg inte så.
– Wladek är hemma pappa? -Var det inte det jag sa?
-Vad gör ni? – Har någon sett min hatt?
Dom har bombat oss, vi har ingen sändning.
Warszawa, är inte den enda radiokanalen.
Packa ner dina saker.
-Vart ska vi? – Ut från Warszawa.
–Ut från Warszawa? Varför? – Har du inte hört?
-Hört vadå? – Har du inte läst tidningen?
-Vart är tidningen? – Jag använde den till att packa.
Hon använde den till att packa.
-Regeringen har flyttat till Lublania. – Alla måste lämna staden-
-ta sig över floden, och bygga upp en försvarsmur.
-Så stod det. – Alla kvinnor måste dit-
-nu när det inte finns några män kvar.
Vad tror ni att ni får ut av sätta upp en ny försvarsmur?
Hoppas att dom inte tar sig igenom era resväskor?
-Packa Wladek, vi har inte mycket tid. – Jag ska ingenstans.
-Bra, då ska inte jag heller någonstans. – Var inte löjliga, vi måste hålla ihop.
Om jag ska dö, så föredrar jag att dö i mitt eget hem.
-Lägg av nu. – Tysta, jag försöker lyssna.
"Sändning från BBC i London-
-Den brittiska regeringen har inte fått något svar-
-från Tyskland-
-och har nu förklarat krig, mot dom tyska nazisterna."
Underbart.
"Det förväntas-
-att inom dom närmsta timmarna-
-ska Frankrike göra lika likadant.
Polen, är inte längre ensamma.
Underbart, underbart.
Det var en underbar middag, mamma.
När det finns något att fira, så får man lägga ner tid.
Skål för Storbritannien och Frankrike.
Sa jag inte det?
Allt ska bli bra.
5 003
–Är det allt? – Ja... 5003 zloty.
–Är det enda vi har kvar. – Det är 3 003 zloty för mycket.
Nya regler för tillgångar:
Judar får högst ha 2000 zloty i sitt hem.
–Vad ska vi göra med resten? – Sätta in dom på banken.
–På ett låst konto. – Banken?
Vem är dum nog att sätta in pengar på en tysk bank?
Vi kan gömma dom?
Vi kan gömma pengarna under krukorna.
Nej, såhär gör vi. Vi testar olika metoder.
Vet ni vad vi gjorde under förra kriget?
Vi gjorde ett hål i bordet.
-Och gömde pengarna där. – Och anta att tyskarna tar bordet då?
–Vad menar du med det? – Tyskarna går till judiska hem-
-och tar vad dom vill: möbler, värdesaker... allt.
–Gör dom det? – Vad skulle dom med ett sånt här bord till?
–Vad gör du? – Nej, detta är det bästa gömstället-
-ingen tänker på att titta under blomkrukan.
–Nej, vet ni vad? Jag har tänkt. – Jasså? Det var ju något nytt.
–Vi använder omvänd psykologi. – Vi använder vad?
Vi lämnar pengarna och klockan på bordet-
-så täcker vi det såhär.
–Är du dum eller? – Tyskarna kommer att leta högt och lågt-
-jag lovar, dom kommer inte att märka det. – Det är det dummaste jag någonsin hört.
Det är klart att dom kommer att märka det. Titta.
Titta här.
Idiot.
–Och du kallar mig dum? – Det är väldigt bra.
–Det är det sista... – Det skulle ta timmar.
– Vi har inte bråttom. -Hur skulle vi få ut dem?
Berätta hur vi skulle få ut dom.
–Ordning! Var snälla och var tysta. – Varför ska du alltid klaga på allt?
Ingen lyssnar på mig.
Tysta. Var tysta.
–Var tysta. – Hon är advokat, hon gillar ordning.
Lyssna.
Klockan lägger vi under blomkrukan och pengarna stoppar vi i violinen.
Kommer jag fortfarande att kunna spela?
Det får vi ta reda på.
Jurek? Det är Wladek Szpilman.
Wlad, hur är det?
Bara bra. Du då?
Bra, men det finns ingen radio-
-men du vet väl det, finns inget vi kan göra-
-dom vägrar att öppna stationen.
Jag vet Jurek men...
Inga nyheter eller musik till polackerna.
Jurek?
En pianist som du, utan arbete-
Kanske det men-
Ta inte illa upp-
-men jag ringde inte för att diskutera min framtida karriär.
Jag hade tjatat på Jurek i flera veckor, och till sist sa han:
"Okej, följ med mig i morgon.”
Så jag följde med och-
-så bombade dom radiostationen.
Det mötet var verkligen underbart.
–Tycker du det? – Ja.
Det är sånt man inte glömmer.
Jag har alltid hört er spela Mr. Szpilman.
snälla, säg Wladek. – Ingen spelar Chopin som er.
–Det tar jag som en komplimang. – Ja, jag menar det verkligen.
Ska vi gå till Paradiso och ta en kaffe?
Det skulle vara trevligt.
Och ni då? Vad sysslar ni med?
Jag jobbar vid musikhuset.
–Är ni musikant? – Ja.
Lite grand.
–Vilket instrument? – Cello.
Jag älskar att se kvinnor spela cello.
– Inga judar tillåtna -
Vad oförskämt. Hur vågar dom?
Du vet hur folk är, dom vill vara värre nazister än Hitler.
Jag går in och klagar.
Nej, gör inte det.
Men det är ju så förnedrande.
Vi går någon annanstans.
–Vi kan ta en promenad i parken. – Nej, det kan vi inte.
Det är officiellt. Inga judar får befinna sig i parken.
Skojar ni?
Nej det gör jag inte. Det är sant. Vi kan inte ens sätta oss på en bänk...
Inga judar får sitta på bänkar.
Det är ju hemskt.
Det enda vi kan göra-
-är att stå här och prata. Det borde vi få, eller vad tror du?
Så du spelar cello Dorota? Va trevligt.
Vem är din favorit kompositör då? Chopin, inte sant?
Ni måste ha lärt er spela till honom.
Ni då Wladek?
Jag kanske skulle kunna få spela med er, ni på pianot och jag på cello.
Mr. Szpilman ni är helt underbar.
Snälla, säg Wladek.
Kännetecken för judar i Warszawa:
"Härmed beordras judarna i Warszawa-
-att bära synliga emblem när dom går utanför dörren.
Dessa lagar börjar gälla, den första december 1939.
Och gäller för alla judar från 12 år, och uppåt.
Emblemet ska bäras på den högra armen-
-och ska föreställa den blåa Davidstjärnan, mot en vit bakgrund.
Emblemet ska ha en storlek-
-på 8 centimeter i omkrets.
Stjärnan måste vara minst 1 cm tjock.
De judar som inte respekterar detta-
-kommer att straffas
Guvernören för Warszawa, Doktor Fisher.
–Jag vägrar att bära det. – Jag med-
-jag ska inte vara märkt.
Jag får se.
Står det att vi själva måste fixa emblemen?
–Vart ska vi hämta dem? – Vi ska inte hämta dem.
Vi ska inte bära dem.
Du!
Kom hit.
Varför bugade du inte?
Förlåt mig.
Du får inte gå på trottoaren.
Gå i rännstenen.
–Har du sett detta? – Vad, jag jobbar?
Vad är detta?
–Det är där dom ska sätta oss. – Vad menar du?
Av Guvunören av Warszawa, Dr. Fisher-
-angående alla judar som bor i Warszawa:
Det ska det skapas ett ghetto dit alla judar som bor-
-eller flyttar till Warszawa, ska befinna sig i.
Titta här. Judar som bor utanför zonen-
-måste flytta in dit-
-senast den 31 oktober 1940.
Det går inte.
Det är för litet, det finns 400 000 av oss.
Nej. 360 000, så det blir lätt.
Vad ska vi göra?
Mamma?
Vad är det?
20 zloty.
20 zloty, är allt vi har kvar.
Vad kan jag köpa för 20 zloty?
Jag är trött på att bara koka potatis.
Det är priset, det är vad jag erbjuder.
Mitt råd är att ni accepterar det.
–Ni får inte mer från någon annan. – Men det är en Beckstein, Mr. Leafer.
2.000.
Mitt råd är att ni accepterar det.
Vad ska ni göra när ni blir hungriga? Äta pianot?
Försvinn din tjuv.
Stick! Vi ger hellre bort det
–Försvinn. – Har du ätit något idag?
Ni människor är galna.
Jag gör er en tjänst.
2.000 plus att jag betalar för att flytta det.
Jag tar inte ens betalt för att flytta det.
Ni har inte ätit något idag. Ni är galna.
Ta det.
– 31 oktober, 1940 -
Du kom.
Jag ville inte komma.
Jag ville inte se detta men-
-jag kunde inte stoppa mig själv.
Hur mår du?
–Bara bra. – Vad bra.
Nej, egentligen inte.
Dom har arresterat min kusin.
Jurek säger att dom kommer att släppa honom.
Detta är så hemskt.
Det kommer inte att vara länge. Oroa dig inte.
Det var det jag sa-
-det är absurt.
Jag... måste gå.
Vi ses-
-snart.
Hej då.
För att vara ärlig-
-trodde jag att det skulle vara värre.
Vart ska vi sova?
Jag sover i köket med flickorna-
-du, Henryk och pappa, härinne.
Titta.
Kom och titta.
Försvinn, försvinn.
Pappa, pappa.
Pappa.
–Har du sålt något? – Bara en.
–”Idioten" av Dostoievsky, för 3 zloty. – Det är bättre än igår.
3 jävla zloty. Människorna där tjänar miljoner.
–Jag vet. – Nej du vet inte, tro mig.
Dom mutar vakterna-
-dom får in fullt med mat, tobak, sprit-
-franskt smink.
Och dom fattiga dör runt omkring dom, men dom bryr sig inte.
ursäkta, men har ni sett min man?
Isaac Szerman. En lång ståtlig herre.
–Jag är ledsen. – Med ett litet grått skägg?
–Inte? – Tyvärr.
Ursäkta mig då.
Farväl.
Sov gott. Men om ni ser honom-
-skriv till mig då?
Isaac Szerman.
Varför måste dom ha en gata rakt igenom? Varför kan dom inte gå runt?
Oroa dig inte.
Dom ska bygga en bro. Har ni inte hört det?
En bro, en bro, en spårvagn.
Tyskarna påstår att dom är intelligenta.
Ju mer dom tänker, desto dummare blir dom.
Jag har en familj att försörja.
Hälften av dagen står jag här, och väntar på att få komma igenom.
Tror dom att jag kommer hit för att lyssna på musiken?
Dansa.
Fryser du?
Dansa!
Kom igen, dansa.
Sätt fart, sätt fart.
Dansa.
Det ser bra ut.
Vad är det med dig? Dansa med honom.
Du och du.
I takt.
Så ska det se ut.
Bra. Dom är här.
Itzak Heller har väntat på er.
–Vad handlar detta om? – Sätt er ner och drick lite te.
Jag ska börja med maten.
–Vad gör ni här? – Han tog med sig bullar.
Hans far är i juridik branschen, och det går bra för honom?
Inte sant?
Otroligt, juridik.
–Vi värvar. – Vad värvar ni?
Försök inte att vara smart nu Henryk, jag har kommit hit som en vän.
Dom för hit judar från hela landet-
-snart kommer det att finnas en halv miljon människor i ghettot.
Vi behöver mer judiska poliser.
Ah, mer judiska poliser.
Ni vill att jag ska klå upp judar här i ghettot, för att imponera på Gestapo?
–Någon måste göra det Henryk. – Men varför jag?
Jag trodde att ni bara värvade pojkar med rika föräldrar?
Titta på min far. Titta på min familj.
Det gör jag. Det är därför jag är här.
Din familj kan få ett bättre liv. Vill du kämpa med att sälja böcker på gatan?
Ja, tack.
Jag gör er en tjänst.
Du då Wladek? Du är en bra pianist-
-och vi har ett jazzband hos polisen, dom välkomnar dig med öppna armar, gå med oss.
–Du har inget arbete. – Tack, men jag har ett arbete.
Visst.
Förlåt Wladek, men han vill att du ska sluta spela.
Vem vill att jag ska sluta spela?
Jag säger alltid: "Se det från den ljusa sidan.”
Du är i ett litet ghetto med intellektuella och professionella människor-
-du har det bättre än oss.
–Här i det stora ghettot är det kaos. – Du måste ge mig något att göra.
Du är en artist, Wladek.
Du håller folks hopp uppe, du gör tillräckligt.
Jag vill hjälpa till, jag vill göra...
Du är för känd, Wladek. Och vet du vad?
Ni musiker, blir inga bra konspiratörer.
Ni är för-
-musikaliska.
Vem är det?
–Zdravim? – Majorek.
Du vet, dom börjar bli mer observanta...
Det blir dom alltid.
Hejsan.
Wladek, fru Ziskin.
Yehuda, arbetar du hårt?
Majorek, detta är den bästa pianisten i Polen-
-kanske i hela världen, Wladyslaw Szpilman.
Detta är Majorek.
Jag känner till ditt namn.
–Men jag har aldrig hört dig spela. – Majorek brukade vara i armén.
En smart kille. Det enda jag har emot honom-
-är att han inte är en socialist.
Det är bäst att du går nu Wladek. Det är snart utegångsförbud.
Vet du hur många tidningar vi har tryckt?
500. Vet du hur många som läser en tidning?
20. Det gör det till 10.000 läsare.
Snart börjar upproret.
Majorek gömmer dom i underkläderna, och lämnar dom på toaletterna.
–Toaletterna? – På så många toaletter som jag hittar.
Tyskarna använder inte judiska toaletter-
-dom är för rena, för dom.
Sluta. Sluta.
Sluta.
Kom igen, kom igen.
Kom nu pojke.
Nej, stå upp.
Stå upp.
Ikväll vill jag inte att vi ska prata om något som är negativt.
Njut av måltiden.
Okej, då ska jag berätta något roligt.
-Känner ni till Dr. Raszeja? – Kirurgen?
Kirurgen ja, för någon anledning, jag vet inte varför-
-släppte tyskarna in honom i ghettot för att utföra en operation.
På en jude? Lät dom en Polack komma in och operera på en Jude?
Han fick ett pass. Men i alla fall.
Han sövde ner patienten, och började operera-
-han skulle precis sy ihop honom, när SS kom in-
-och sköt patienten, sen Dr. Raszeja-
-och sedan alla andra som var där.
Var inte det kul?
Patienten kände ingenting, för han var nersövt.
Jag sa inget tråkigt, Henryk.
Vad är det med er?
Har ni ingen humor kvar?
Det var inte kul.
Vet du vad som är kul? Du är rolig-
-med den löjliga slipsen.
Varför drar du upp min slips? Vad har min slips att göra med detta?
–Jag behöver den här slipsen för mitt arbete. – Ditt arbete?
–Ja, jag arbetar. – Arbetar?
Du spelar piano för parasiterna i ghettot.
–Parasiterna? – Ja, parasiterna.
–Pojkar, pojkar... – Dom skiter i att folk lider.
–Skyller du på mig, för vad dom gör? – Ja, det gör jag. För jag ser det varje dag.
Dom märker inte ens vad som händer omkring dom.
–Jag skyller på amerikanerna. – För vadå? Min slips?
Nej, dom amerikanska judarna.
Vad har dom gjort för oss? Folk här dör.
Vi har ingenting att äta.
Dom judiska bankerna borde pressa Amerika-
-att förklara krig mot Tyskland.
Ljuset. Släck ljuset.
Res er.
Du, res dig!
Nu!
Släng ut honom.
Var tysta.
Börja gå!
Ursäkta?
–Jag är Mr. Szpilmans syster. – Okej, gå in.
Inte ni.
–Vad har hänt? – Det är fruktansvärt.
–Vad? Vad? – Dom har gjort razzia på gatan.
Dom har tagit Henryk.
Gå hem. Jag tar hand om det.
–Ursäkta, har ni sett min man? – Nej.
–Isaak Szerman? – Nej, tyvärr inte.
Grått skägg? Om ni ser honom. Be honom att skriva till mig-
-glöm nu inte. Isaak Szerman.
–Vad är det som händer? – Dom har tagit mitt barnbarn.
Dom valde ut honom.
Vad gör dom med honom? Jag har slutat att tro nu.
Ursäkta.
Ursäkta mig.
Itzak.
Itzak. Itzak.
Det är, Wladek Szpilman.
Henryk är därinne.
–Jag har inte sett honom. – Tro mig, dom valde ut honom.
Kan du hjälpa mig?
Nu behöver du mig? Ja, nu behöver du min hjälp.
Kan du hjälpa till?
Det kostar.
–Jag har inga pengar. – Då finns det inget jag kan göra.
Ni skulle ha gått med oss, när ni hade chansen.
Dom säger att ni har makt.
–Vem sa det? – Folk.
Folk jag känner. Dom säger att ni är en viktig person.
Itzak?
Pane Rubinstein.
Du, är en bandit. Boom. Boom.
Du är död.
Död.
En cigarett, tack så mycket.
-Varför tog dom dig? - Jag såg att du gick till Itzak Heller.
Bad jag dig att prata med honom?
-Är du okej? - Bad du honom? Den jävla...
Jag bad honom hjälpa dig.
Hur mycket betalade du honom?
Med vad skulle jag kunna betala honom?
Varje zloty jag tjänar, lägger jag på mat.
Jag kan ta hand om mig själv.
-Dom skulle ha fört bort dig. - Du har inte med det att göra.
Det är mig dom vill ha, inte dig.
Varför lägger du dig i, saker du inte har att göra med?
-Du är arg, det är ditt problem. - Det är inte heller dina problem.
Hur är det?
Är du sjuk?
Jag är hungrig.
Arbetslicens?
Vad menas med att du inte har någon arbetslicens?
Man måste ha en licens-
-för att jobba för tyskarna i ghettot.
- Annars... -Annars, vadå?
Skickas du i väg.
-Det är sant. - Dom tänker omgruppera oss-
-och skicka oss till arbetsläger i öst.
-Så dom kan stänga dom små ghettona. - Herregud!
Wladek.
Borde inte du vara på turné, i London, Paris, New York, Chicago?
-Inte den här veckan. - Du ser hemsk ut.
Har du hört ryktet?
-Dom tänker skicka oss österut. - Du tar allt så seriöst, Wladek.
Vad tynger dig?
Jag har försökt att skaffa en arbetslicens till min far.
Jag har skaffat en till mig, och resten av min familj. Men jag behöver en till min far.
-Jag har varit på alla firmor och affärer... - Varför kom du inte till mig?
Jag visste inte att du var inne i den branschen.
Inte jag, men Majorek är det.
-Kan du hjälpa mig? Jag har inga pengar. - Snälla, förolämpa oss inte.
Kan du göra något åt honom?
Kom till Schultz affär i morgon, klockan 4.
Ser du vilken tur, du har haft idag?
Lyckan börjar le mot oss.
Det är därför jag alltid säger:
-"Se det från den ljusa sidan". - Ja, jag vet.
-Hur är det med ryggen? - Bättre.
-Bättre? - Bättre, än förra gången.
-Tack så mycket. - Det var inget.
Men det hjälper dig ändå inte.
Tack så mycket Mr. Schultz.
- 15 Mars 1942 -
Vi fick åtminstone jobb i ghettot-
-och vi är fortfarande tillsammans.
Alla ska ut på gården. Snabba er.
Vi är alla anställda, och har arbetstillstånd.
Du, ta ett steg fram.
Du.
Du. Du.
Du.
Resten utav er, tar på sig. Och kommer tillbaka ut hit.
Och tar med er era saker, men endast 15 kg.
Vart ska ni föra oss?
Jag är ledsen, men jag gjorde mitt bästa.
-Arbetstillstånden skulle rädda oss. - Sluta Wladek.
Vi får hoppas att Henryk och Halina får det bättre än oss.
- 16 augusti 1942 -
-Vart ska vi? - Österut.
Ni får det bättre där, än här i ghettot.
Varför gjorde jag det?
Varför gjorde jag det? Varför?
Varför gjorde jag det?
Varför?
Har ni en droppe vatten?
Mitt barn håller på att dö utav törst.
Jag ber er. Jag ber er.
Har ni lite vatten? Jag ber er.
-Hör du inte vad jag säger? Det är en skandal. - Jag hör.
Dom behandlar oss som får, på väg till slaktning.
-Inte så högt. - Varför anfaller vi dom inte?
Vi är en halv miljon människor. Vi kan bryta oss ut ur ghettot.
Så kan vi åtminstone dö med ära, och inte som lite skit i historien.
Varför är du så säker på att dom skickar oss till döden?
Jag är inte säker.
Vet du varför jag inte är säker? För att dom har inte sagt något.
Jag säger det bara, dom kommer att slakta oss alla.
Vad vill du att vi ska göra? Slåss?
För att slåss behöver vi organisera oss, ha planer.
Han har rätt, skulle jag slåss med min trasiga armbåge?
Tyskarna skulle aldrig skicka så lite folk annars.
Dom skickar oss till ett arbetsläger. Det är uppenbart.
Säkert. Titta på krymplingarna.
Titta på dom gamla och barnen. Ska dom arbeta?
Titta på dig. Ska du bära saker på ryggen?
Henryk.
Halina. Henryk.
Vi trodde inte att vi skulle få se er mer.
Vad ska dom göra med er?
Det är löjligt.
Varför gjorde jag det?
Hon gör mig irriterad.
-Vad har hon gjort, för guds skull? - Hon kvävde sitt barn.
Dom förberedde ett gömställe och tänkte gömma sig.
Barnet började gråta, precis när polisen kom.
Hon höll för barnets mun med sin hand. Och barnet kvävdes och dog.
Polisen hörde barnet och hittade gömstället.
Vad läser du?
"Om du skär oss, blöder vi inte då?"
"Om du kittlar oss, skrattar vi inte då?"
"Om du förgiftar oss, dör vi inte då?"
"Och om du gör oss orättvisa, ska vi inte hämnas då?"
-Den passar oss. - Jag vet, det var därför jag tog med den.
Idiot. Vad tror han att han ska göra med pengarna?
Pojke, kom lite.
Kom hit.
-Hur mycket ska du ha för karamell? - 20 zloty.
För en karamell? Vad tror du att du ska göra med pengarna?
20 zloty.
Har vi 20 tillsammans? Jag har 10, tror jag.
5... 10... 20...
Halina.
Vad?
-Det är lustiga tider att säga detta. - Vad?
Jag önskar att jag kände dig bättre.
Tack.
Szpilman.
För guds skull, gå.
Mamma.
Pappa, pappa.
Pappa. Halina.
Halina.
Mamma.
Vad sysslar du med Szpilman? Jag räddade just ditt liv.
Stick nu. Gå, gå.
Spring inte.
Vad gör ni? Hon är gravid.
Wladek?
Varför är du här, Wladek?
Dom kanske har tur. Ju snabbare desto bättre.
Det är inte slut än. Vi får stanna här i några dagar-
-tills det har lugnat sig.
Jag har mutat polisen, han kommer när det är över.
Jag har inte varit utanför murarna, på minst 2 år.
Bli inte för glad.
Det är ett väldigt bra pris.
Är det någon du känner?
Vilken skönhet? Vem är hon?
En sångerska. Jag känner henne väldigt bra.
Hennes man är en skådespelare. Dom är bra folk.
-Jag måste prata med henne. - Glöm inte att dom hängs om dom hjälper judar.
Du, ett steg fram.
Du.
Lägg er på mage.
Börja gå.
-Hur länge har du varit här? - Sen igår kväll.
Det var kul att se dig.
Vi har börjat upprustningen.
Vi vet vad det betyder.
Vi har skickat ut någon.
Zygmunt, han är en bra kille.
Hans order var att följa tågen ut ur Warszawa.
Han kom till Sokolov-
-en konduktör sa till honom, att spåren delas-
-ett leder till Treblinka.
Han sa att varje dag kommer tåg med människor, från Warszawa-
-till Treblinka. Och återvänder tomma.
Vi har aldrig hört talas om att dom transporterat mat.
Och dom civila-
-får inte vara i närheten av tågstationen i Treblinka.
Dom utrotar oss.
Vi har inte fel.
Vi är 60 000 kvar-
-av en halv miljon.
Mestadels, ungt folk.
Men, den här gången ska vi slåss.
Vi är i bra form-
-organiserade-
-och vi är förberedda.
Om ni behöver hjälp, så.
Du. Kom hit.
Helvete.
För bort honom.
Jag hoppas du spelar piano bättre, än du bär stenar.
Han kommer inte klara sig länge, om han fortsätter med det.
Jag ska se, ifall jag kan fixa något bättre.
Problem.
Uppställning, alla judar.
Jag har goda nyheter för er.
Det cirkulerar rykten-
-om att vi ska, omplacera er.
Jag kan lova er, att nu och i framtiden-
-är ingenting sådant planerat.
Har ni förstått? Av denna anledning-
-ska vi sätta informationsblad på väggarna-
-för att visa vår goda vilja.
Ni får ta ut en, som får tillåtelse-
-att gå in till stan, dagligen-
-och ta med sig, 3 kg potatis-
-och en limpa bröd.
För var och en, utav er.
Så, varför skulle vi göra något sånt här-
-om vi skulle omplacera er?
Ni kan göra bra affärer, på det ni inte själva äter.
Är inte det, nåt ni judar är bra på?
Att tjäna pengar?
Skingra dom.
Den där. Med snöret.
Dom andra är bundna med en tråd.
Majorek?
Jag vill be om en tjänst.
Jag vill ut härifrån.
Det är lätt att komma ut-
-det är att överleva på andra sidan som är svårt.
Jag vet.
Förra sommaren, när vi arbetade på torget-
-såg jag en person som jag känner.
En gammal vän.
En sångerska. Hennes man är en skådespelare.
Jag har skrivit ner, deras namn och adress, om dom fortfarande bor kvar.
Janina Gorlewska och Andrzej Bogucki.
Dom är bra folk.
Kan du försöka att få kontakt?
Du går till stan varje dag, så kan du fråga-
-fråga, ifall dom låter mig smita härifrån.
Har du ett plåster?
Vad sysslar du med?
Ingenting.
Vad finns det i säcken?
Vi har tillåtelse att ta in mat i ghettot.
Tre kg potatis, och bröd.
Öppna säcken.
Potatis och bröd.
Du ljuger, jag känner det på lukten.
Snabba dig.
Potatis?
Ni judar är alla samma.
Ge en jude ditt lillfinger-
-så tar han hela handen.
Ljuger du för mig en gång till, så skjuter jag dig-
-personligen.
Jag försökte att få tag på dina vänner-
-dom bor inte där längre men...
Fick du kontakt?
-Är du redo att ge dig av? - När?
-Snart. - Stanna.
Fan också.
Jag ska lära er disciplin, era judiska svin.
Vet du varför vi slår er?
Nej.